Laddat och klart, mina damer!
Vi är inne.
Ms Goines? Det bör finnas en terminal där de beräknar tidsresorna.
Kommunikation... Kalkylering.
Vi extraherar primärkoden nu.
- Vägen är spärrad! - Finns det en annan väg?
Vägen tillbaka tar en timme. Då kommer allt att vara över.
Nu kommer de!
Skjut dem!
Kom igen!
James?
Retirera!
James!
Det blev en kort resa!
Cassie? Jones? De är för många. Vi är avskurna.
Jones, Cole är i knipa. Han behöver Döttrarna.
Cole! Jag behöver ammunition!
Jones!
Jones?
Katarina?
Sektor fyra är säkrad. Vi har tidsmaskinen.
Katarina.
Den sorgliga sanningen med turen -
- är att den bara kan definieras med hur länge den inte varar.
Kom igen...
Snälla...
Max?
"Jag återvänder nu när tidvattnet vänder."
Herrejävlar...
Radioägget! Jag vill önska en låt.
Uppfattat, kycklingen!
- Ja! - Vad gör du?
God morgon, Titan!
Det här är J.H. Bond som sänder på WKRP år 2043.
Jag rockar tidströmmen från morgon till kväll, före Kristus till efter.
Den här tillägnas den trötta och mjuktalande Olivia Kirschner.
Mångårig lyssnare, förstagångsvittne. Med ett ansikte för radion -
- och en röst för marknätet. Överraskning, din subba!
ÅR 2043
Döttrarna brukar inte komma så här långt österut.
- Vad är du ute efter? - En armé.
- Du sa att vi är gamla vänner. - Det är vi en vacker dag.
Jag respekterar överenskommelsen mellan våra läger.
Döttrarna får gärna passera förbi men nu är den gamla spådamen här.
Kom du för att läsa min framtid?
Jag beklagar, Teddy, men du har ingen.
Du vet saker om mig och min sjukdom och har en likadan kniv.
- Det är samma kniv. - Vittnet? Budbärare?
Tidsresor? Det är bara Twilight Zone-goja.
Jag är för gammal för det här!
- Vad fan är det där? - Då vi springer.
- Vad är det här? - Sista chansen att rädda världen.
Tanten sa att vi hamnar på samma lag så jag borde glömma gammalt groll.
Hon talade uppenbarligen sanning för kolla in den här skiten.
Men ni två... Varför ska jag inte skjuta er där ni står?
För att vi tillhör West 7. Det har vi alltid gjort.
Ända in i slutet.
Vi måste slå ut kraftstationen till tornet för att förhindra undergången.
- Vill du spränga lite saker? - Visa vägen.
Kom igen! Dags att rädda världen!
Det är gjort.
Vi måste sticka!
Vi har behandlat koden och är på väg tillbaka. Var är du, Cole?
- Vi är på väg till kraftstationen. - Vi behöver en reservplan.
Vi går till kontrollerna. Vi är försiktiga. Ta den här.
Cassie?
Kom ni fram?
Cassie? Är du oskadd?
- Vi måste skjuta sönder kärnan. - Då får vi rusa fram.
Och troligen bli dödade.
Kom igen.
Jag avundas dig, Cassandra. Jag har aldrig älskat nåt.
Den röda skogen har alltid varit för mig och ingen annan.
Men du... Du behöver den mer än jag.
Jag har bara bevittnat.
Men fram till nu så har du levt.
Du tog mina vänner!
Min familj!
Skjut mot kärnan!
Min son!
Tiden rinner ut! Sekvensen är nästan fullbordad.
Spring!
Ser du den? Skogen är nästan här.
Spring!
Nej...
Det är för sent. Den har redan all kraft den behöver.
Nu behöver vi bara vänta på att tiden ska ta slut.
Snart är du med honom i huset. Jag vet att det är er perfekta stund.
Nej... Det här är det.
Tornet är fortfarande aktivt!
Cassie! Är du där?
- Jag är vid kontrollerna. - Tack och lov!
Stäng av dem.
James...
Jag är ledsen.
Cassie!
Cassie! Snälla... Du kan få slut på det här.
Vi kan få evigheten.
Låt bli, då.
Du och jag... Vi kan gömma oss i huset för evigt.
Vi kan uppfostra en son som aldrig dör.
Vi kan få allt.
Tills det förlorar all betydelse eftersom det aldrig tar slut.
Vi kan vara tillsammans för evigt.
Tills vi inte minns hur det känns att hitta varandra igen.
Efter en timme, en minut eller en sekund ifrån varandra.
Jag följer med dig, Cassie.
Vi kan ha evigheten.
Eller så har vi nuet.
Med ett slut som gör det verkligt.
Snälla...
Ge oss ett slut.
Titan är vår.
ÅR 894
Det är nåt med ögonen.
Blodet innehåller en inaktiv form av Kalaviruset.
Du är en djinn.
I köttet finns ett urgammalt virus.
Jag var en sak i en låda.
För att försäkra oss om slutet...
...så måste vi bevara början.
Alla har spelat sin roll för att få James att komma hit.
Vi måste bevara det som finns kvar av kausaliteten.
Annars har allt varit i onödan.
Det betyder att var och en av er -
- måste återvända till början av er tidslinje och fortsätta därifrån.
- Det var konstigt. - Det kommer att bli konstigare.
Deacon!
Du? Jag känner dig.
Från tv. Du är läkaren från smittskyddsinstitutet.
Du är en god man.
Jag kan än.
Vad händer nu? Har jag ett kretslopp nånstans?
Du och jag har en massa skit framför oss.
Jag lär dig allt på vägen.
- Det blir ett jädra skådespel. - Ja.
Du kommer att skjuta mig.
- Förlåt? Jag ber om ursäkt. - Jag förlät dig.
Se till att säkringen är på.
Så min belöning för det här är att bli skjuten?
Du kommer säkert att missa och förstöra alltihop.
- Jag vill bara säga... - Nej, låt bli.
Jag ödslar inte ett farväl på den här versionen av dig.
Jag sparar det till versionen som behöver det.
Vi gjorde väl det enda rätta?
I slutändan?
Ja.
Vi gjorde på rätt sätt, broder.
Vi ses snart.
Ms Goines?
Döttrarna och min dotter kommer att vara lyckligt lottade.
Hanna var... kommer att bli...
...en otrolig kvinna tack vare dig.
Skådespelaren säger inte farväl till sin publik.
Bara god natt. Sen vaknar hon och gör om allt igen.
Vi ses, gamla jänta.
Du kommer att gilla det här.
Jag minns kvällen vi träffades.
Jag väntade i din bil.
Jag såg dig gå över parkeringen. Du pratade i telefon och log.
Jag förälskade mig i dig där och då.
Jag minns hur jag tänkte att jag var på väg att förstöra ditt liv.
Nej, det gjorde du inte.
Nu får jag ge tillbaka det till dig.
Du får vara läkare igen.
Du kommer att kunna stå i solen och slipper titta över axeln.
Du och jag... Vi fick inte mycket tid tillsammans.
Men vi levde en livstid tillsammans.
Jag älskar dig.
Jag heter dr Cassandra Railly och jobbar på smittskyddsinstitutet.
Vi försöker stoppa Kalaviruset på laboratoriet i Baltimore.
Jones, om du hör mig... Smittan sprids av Leland Goines.
Hemligt kodnamn: Frost. Men vi är pestens sanna upphovsmän.
De 12 apornas armé övervakar mig.
Tiden rinner ut. Svaret finns bland er.
Snälla, Cole... Kom ihåg.
Döden kan göras ogjord.
Men inte kärleken.
- Du sa ju att du var färdig. - Nu är jag det.
Titans system har behandlat koden.
Tidsmaskinen är redo.
Vad sägs om en sista cigg?
Jag har alltid velat fråga dig var du får tag i dem.
På Raritan odlade jag tobak på baksidan.
Bredvid gurkorna.
James...
Tack.
Du gav ett löfte som du höll.
Att vi skulle avsluta det här tillsammans.
Och det har vi gjort.
Förresten...
Jag har nog aldrig sagt hur mycket du betyder för mig.
Jag...
Jag fick två mammor.
Jag är glad att du är med mig i slutet.
Initiera splittringssekvensen.
Det har aldrig varit "om" utan snarare "när".
När inträffar nästa epidemi eller nästa pandemi?
Aten, 430 f.Kr, tyfus.
Tusen år senare härjade justinianska pesten i det bysantinska riket.
På 1300-talet ödelade svarta döden stora delar av Europa.
Gammalt och överspelat? Inte direkt.
Dr Railly. Jovars... Jag börjar få fason på det här.
Det var tungt i dag. Jag känner mig lite avig.
Som att jag har glömt att göra nåt eller att det är nåt jag borde göra.
Jag vet inte... Jag är nog bara trött.
Jag åker hem och sover om mig så får vi se hur jag...
Jag ringer upp.
- Beklagar, jag hittar inget. - Det måste finnas.
Vi har ingen James Cole här.
Svit 607. Det är en permanent bostad.
De slutade sälja rummen på 40-talet.
Man kan inte återvända till en plats man aldrig har besökt.
Man kan inte resa i tiden förutom en sekund åt gången.
Och om det finns en framtid så är det tack vare dig.
Tack vare dem.
Familjen jag älskade men aldrig kände.
I den här framtiden har de flesta av oss aldrig träffats.
Men några var ämnade att göra det.
Briljanta sinnen som fördriver dagarna med enkla rutiner.
Om man tror på ödet...
...så kanske man tror att söner bär sina fäders öden.
Och bröder bär sina bröders.
Vi har förändrats en del...
...men vissa inte alls.
Vissa lever bara för varandra.
För sina barn.
En gång, i en annan livstid...
...så räddade vi sju miljarder.
Men i den här tiden nöjer jag mig med att rädda ett liv i taget.
I slutet av varje kväll, av en anledning jag inte minns...
...så finns det nåt jag säger till solnedgången.
Ett hopp som jag säger högt.
Vi ses snart.
Det är inte himlen.
Bara Florida Keys.
- Jennifer? - Hej, Utteröga!
- Är det här verkligt? - Jag är fel person att fråga.
Vad har jag alltid sagt om slutet? Det rätta...
...är det du väljer.
Men ibland är det nån annan som väljer det åt dig.
En dag är ett liv för sju miljarder ett liv för mycket.
Överväg då detta. Till varje pris...
Rädda det livet.
- Jag trodde att du var färdig. - Nu är jag det.
- Jones... - Hon raderade dig ur tidslinjen.
Primärkoden initierades!
Med en liten ändring i kausaliteten.
Den här versionen av dig. Den sista versionen.
Hon såg till att tiden spottade ut dig nånstans.
Varför följa universums oskrivna lagar, om man inte får bryta mot en?
Riskerna med att manipulera tiden, då?
Tiden vet.
Men tiden vet även att den står i skuld till dig.
Är jag vid liv?
Du är vid liv.
Du var aldrig galen.
Du var den bästa av oss.
Hälsa henne från mig.
Var är du just nu? I säkerhet? Nånstans varmt?
Intill nån du älskar?
En dag kommer allt att vara borta.
Tiden passerar som den var menad att göra.
Allt som spelar nån roll är nuet.
För evigt lyckliga...
...i nuet.
Text: Magnus Öberg www.sdimedia.com